KEFALLONIA, GRÆKENLAND, 1940
Hvor lang tid har du været døv på det øre?
Så længe jeg kan huske.
Hold mund! Vær stille, når doktoren undersøger dig.
Jeg skal bruge en fiskekrog på størrelse med dem til muller...
med et langt skaft og en hammer.
En fiskekrog? En hammer?
Her er fiskekrogen og en hammer.
Så! Sid stille.
En ært.
Den er meget sommerfugleformet, ikke?
Han må have puttet den i øret som barn.
Hold da op. Hvor lyder det højt. Alting lyder højt.
-Min egen stemme lyder høj. -Din døvhed er kureret.
-En tilfredsstillende operation. -Blev jeg opereret?
Jeg kender ikke andre, der er blevet opereret.
Det føles, som om mit hoved er fyldt med kildevand, køligt og klart.
Tal fornuftigt, når doktoren har været så venlig at kurere dig.
Alle de år troede jeg, du var døv.
Men nu er der ingen undskyldninger, når jeg beder dig huske...
at hente noget på vej hjem...
eller lægge på ilden, før vi går i kirke.
Nu vil du måske høre mig...
når jeg siger: ''Reparer stolen, Stamatis.
''Ordn det utætte tag, Stamatis.''
Og nu behøver jeg ikke tale så højt.
Antonio, husker du vor ø?
Den forandrer sig ikke.
På Sankt Gerasimos-dag...
tager vi stadig vores syge med til det hellige sted...
og beder til, at deres lidelser vil ende.
Da Pelagia var barn...
lovede jeg hende, at jeg ville skrive Kefallonias historie.
Men af en eller anden grund har jeg stadig ikke fundet tid til det.
Jeg ville have hende til at forstå, hvordan et så fredfyldt land...
kunne ødelægges af jordskælv og krig.
Jeg ville have hende til at forstå, hvorfor guderne velsigner os...
og andre gange bliver vrede og ryster os...
og fylder vores liv med smerte.
Jeg vil have hende til at forstå, hvad naturen lærer os:
At vi ikke skal spørge, hvorfor vi er sårede...
kun om såret kan heles.
Et rent psykologisk fænomen.
Hvordan forklarer du miraklet?
Kan Lenin kurere de gale? Kan Stalin læge de hjemsøgte?
Det er indlysende. Det er et arrangement, der skal holde folk i religionens lænker.
Du behøver ikke at råbe. Jeg er ikke døv.
Jeg vil gerne se kanonen igen.
Jah!
Jeg behøver sten fra gaden, så mange du kan finde.
Jeg er straks tilbage.
Nå, børn, hold jer for ørerne!
Åh, Gud!
Det gør ondt!
Dør han?
Engang, en eller anden dag som os andre.
Vend dig om.
Gode stærke gluteus.
Fortæl os om gluteus.
Værsgo. Kom nærmere. Se godt efter.
Få fat i dine venner. Alle er velkomne.
Gluteus.
Maximus, medius, minimus.
Maximus er den ydre overflade af ilium...
mellem ydre og indre gluteale grænse.
Mandras!
-Doktor? -Han får det godt igen.
De sagde, du var blevet skudt. Jeg troede, jeg skulle dø.
Jeg ved ikke, hvorfor du altid kommer i vanskeligheder.
Du skal være lykkelig for, at du ikke har en søn.
Drenge, de bliver aldrig voksne! Se på mig.
Gammel før tid.
Det er for varmt.
Fiskene gemmer sig bag stenene...
eller køler af på havbunden.
Sæt mig ned!
Vi har fået underretning om, at et græsk krigsskib...
ved navn Eli, er blevet torpederet af en italiensk ubåd...
på trods af at Grækenland endnu ikke er involveret i krigen.
Premierminister Metaxas har protesteret...
til Mussolinis regering i Rom, der nægtede at tage ansvar for angrebet.
Der er fortsatte underretninger om kampe...
mellem græske og italienske soldater ved den græsk-albanske grænse.
l Athen i morges benægtede den italienske ambassadør rygter...
Hvad siger de?
Italienerne er i Albanien tæt ved grænsen.
-De har rapporteret om nogle kampe. -Der kan du selv høre!
Og de siger, at de ikke er ved at erklære krig.
-Hvad sagde jeg? -De vil tage os på sengen.
Snige sig ind på os i ly af natten.
-Din beskidte løgner! -Din far var en ged!
Hold mund!
Hvis I ikke holder op, drikker jeg min kaffe hjemme fremover!
Mandras vil gifte sig med mig.
Jeg sagde, han skulle spørge dig.
-Jeg vil ikke gifte mig med ham. -Du kan ikke lide ham.
I er begge for unge.
Alle er for unge, når de gifter sig.
Jeg har tit tænkt, at du kun vil få et lykkeligt ægteskab med en fremmed.
En tandlæge fra Norge.
Eller sådan noget.
Mandras er dig ikke værdig.
Og han vil forvente at være bedre end sin hustru.
Han er trods alt en mand.
Jeg skal sige dig, hvad jeg vil fortælle ham.
Jeg vil ikke give hende en medgift med.
-Hvem gifter sig uden en medgift? -Man skal gifte sig af kærlighed.
Jeg elsker Mandras!
Så hvad skal jeg gøre?
Tage af sted til Mandras' mors hus med en pose tøj og intet andet?
Og min ged. Jeg vil aldrig kunne vise mig igen.
Jeg vil være til grin i hele Kefallonia.
Du kan forestille dig, hvordan folk vil snakke.
Jeg ved ikke, hvordan du vil håndtere skammen.
En krig nærmer sig. Der sker forfærdelige ting i en krig.
Brug denne her til at forsvare dig med.
Bliver det nødvendigt, så brug den på dig selv.
Dit giftermål må vente.
Jeg ser mig omkring. Jeg ser fiskere. Jeg ser bønder.
Jeg ser stærke, sunde mænd, der er født frie.
Men i dag er jeres frihed i fare.
Den italienske hær stormer gennem Albanien...
og hendes tropper tvinges til at krydse den græske grænse.
Hvis I holder af jeres land, så må I kæmpe for at forsvare hende!
Slut jer til krigen i Albanien! Kæmp for jeres mødre...
jeres kærester, jeres hustruer, jeres børn!
Kæmp for friheden...
for det græske folk, så de kan leve deres liv i værdighed og respekt.
Når jeg kommer tilbage fra krigen, kan vi gifte os.
Og jeg vil bygge et hus til Pelagia...
på den jord, der tilhørte min far.
Jeg ved, vi er forskellige.
Jeg kender ikke til verden.
Hvor har jeg været? Hvad kunne jeg vide?
Jeg ved ikke, hvordan jeg siger, hvad jeg føler.
Eller hvordan jeg fortæller dig, hvad der er herinde.
Men jeg tror...
jeg ved...
jeg elsker dig.
I morgen drager jeg i krig.
Pelagia...
dans med mig.
Jeg skriver. Det lover jeg.
Og lov mig, at du også vil skrive.
''Min kære: Du har ikke skrevet siden den dag, du tog af sted.
''Og jeg er rædselsslagen for, at jeg ikke får nogen breve...
''fordi du er blevet såret eller taget til fange.
''Og jeg har mareridt om, at du er død.
''Sommer er blevet til vinter, og jeg skriver brev nr. 100 til dig.
''De sårede, der er kommet tilbage, fortæller om forfærdelige forhold...
''rystende kulde, ingen mad.
''Men de har intet nyt fra dig.
''Hver dag venter jeg på posten fra Argostoli...
''og hver dag er der ingenting.
''Og jeg føler, jeg bliver gal af bekymring og frygt.
''Jeg forsøger at bevare håbet...
''men jeg længes efter at føle noget, om end det kun er smerte.''
Vi vandt!
Det er slut!
Vi har slået dem i Albanien! Se!
8.000 af os mod 14.000 italienere, og vi tvang dem til at trække sig!
Hvad?
Hitler vil aldrig lade sin skødehund ydmyge.
Han vil komme Mussolini til undsætning.
''Jeg har skrevet dette brev mange gange.
''Og mange gange har jeg smidt det væk.
''Jeg ved ikke, hvordan jeg skal udtrykke, hvad jeg føler.
''Det er som om, jeg har ventet i 100 år på at høre fra dig.
''Ventet i 100 år på, at du kom tilbage.''
Det er håbløst.
Det er helt forkert!
Efter grækerne sejrede over italienerne i Albanien, gik Hitler til modangreb...
og den tyske hær har tvunget en bane frem til den græske hovedstad Athen.
Flere græske skibe blev ødelagt under bombningen af havnen i Piræus.
Den 27. april afleverede Athens militærkommandør, general Carvacos...
nøglerne til oldtidsbyen til hans tyske modpart...
oberstløjtnant Von Sefen...
og forberedelser til en inddeling af området var undervejs.
Hitler bevarer direkte kontrol med Nordgrækenland...
inklusiv Salonika og den sydlige ø Kreta.
Resten af Grækenland vil være under Mussolinis kontrol...
men tyskerne vil have den endelige autoritet.
Venstre, højre. Venstre, højre...
Bella bambina klokken to!
Ret! Fremad!
Forcer.
RÅDHUS - Skrub af
Kaptajn Corelli.
''Skrub af.''
Sig til borgmesteren, at medmindre byens...
myndigheder overgiver sig inden fem minutter...
mobiliserer vi vores tropper og stormer bygningen.
Borgmesteren siger, at hvis du ikke ved, hvad ''skrub af'' betyder...
så kom ind, og vi vil vise dig det.
''Vi nægter at overgive os...
''til en nation, vi har slået i Albanien.
''Og vi forbeholder os ret...
''til at overgive os til en tysk officer...
''af betydelig rang, så skrub af.''
Hvem er det? Hvem er du?
Kaptajn Weber, forbindelsesofficer ved grenadererne i Lixouri.
''Kaptajn'' er ikke, hvad vi vil kalde af betydelig rang.
Der er kun 200 tyskere på denne ø...
og kaptajn Weber er den højest rangerede officer blandt dem.
Vores beslutning er...
at overgivelse til kaptajn Webers hund...
er mere passende end at overgive sig til en italiener.
Carlo Guercio melder sig, sir.
-Carlo, hvor har du tjent? -Albanien.
Albanien?
Ingen af os har set handling endnu.
Jeg var i Giulia-divisionen.
Så har du kæmpet nok for os alle.
Carlo, kan du synge?
Lad os høre dig synge.
Det gør ikke noget.
Alle i vores batteri er medlem af opera-foreningen.
Dette er reglerne.
Et: Alle dem, der er indkaldt til musikkorpset...
er forpligtet til at spille et musikinstrument.
Ske, hjelm, kam, papir og så videre.
To: Dem, der siger, at Donizetti er bedre end Verdi...
skal synge Funiculi-Funicula...
og andre sange om jernbaner.
Tre...
Det er en skandale! Fuldstændigt umuligt.
Det er udelukket.
Sir, faktum er desværre, og det siger jeg med beklagelse...
at mine ordrer er at indkvartere en officer i dit hjem.
Jeg er læge! Dette er min konsultation.
-Jeg har ikke plads til gæster! -Jeg fik det beordret!
Jeg er ligeglad! Jeg anerkender ikke din autoritet.
Vent et øjeblik.
Hvad er der galt med dine fødder?
Jeg har forfærdelige ligtorne. Mine støvler slår mig ihjel.
Du er kvartermester. Du må have adgang til et medicinlager.
For at behandle dine ligtorne, skal jeg bruge morfin, sprøjter...
sulfur-salve, hospitalssprit, neosalvarsan...
jod, skalpeller, kollodium, bandager, charpi.
Måske kan din officer tage det med, når han kommer.
Min far er her ikke.
Han vil være hjemme i aften.
Du ved slet ikke, hvem jeg er.
Jeg gik hele vejen fra felten.
Uden støvler.
Jeg skrev til dig hver dag. Hundrede af breve...
og ikke et eneste svar.
Jeg lærte aldrig...
at læse eller skrive.
Åh, Gud, hvilken stank. Det er værre end grise.
Du ser, Pelagia...
hvordan mænd kommer til at se ud, når der ikke er kvinder i nærheden.
Og jeg er ligeglad med, at han har været i krig.
Får vi hans lopper og lus, så flår jeg ham levende.
Ammoniak, sassafrasolie, zink mod fnat.
Du er kvinde, og du ved så mange ting.
Du kan i det mindste se, hvad du får.
Ikke nogen god fangst, vel?
Man forelsker sig i personen, ikke kroppen.
Kærlighed begynder ved synet, og den forsvinder ved synet. Tro mig.
Vi slog italienerne. Vi skræmte dem væk.
Men vi kunne ikke slå tyskerne.
Hvis jeg kunne lave mad...
byttede jeg arbejde med dig.
Måske går jeg på pension.
Bella bambina.
Tilgiv mig.
Jeg ville ikke gøre dig forlegen.
Jeg er kaptajn Antonio Corelli.
Og den mand er en af vores helte.
Han har 100 medaljer for at redde liv og ingen for at tage det.
En tapper italiener er naturens undtagelse.
Sagt som en sand græsk patriot.
Kaptajn Corelli, jeg vil tale med dig. Nu.
Jeg vil have en forklaring.
Jeg vil vide, hvorfor du har skæmmet monumentet.
-Hvilket monument? -Du har ændret inskriptionen til latin.
Tror du, det er så let at slette vor historie?
Er det sådan, du erklærer krig, ved at hugge bogstaver væk?
-Jeg protesterer. -Der er ingen undskyldning!
Jeg protesterer, fordi jeg ikke er ansvarlig for det.
Ynkeligt.
Hvis du kunne sige mig, hvor jeg skal sove.
I min datters værelse.
-Men hvor skal din datter sove? -Det rager ikke dig, hvor jeg sover.
I aften sover jeg på gårdspladsen. I morgen beder jeg om anden indkvartering.
Jeg har lavet en aftale med din kvartermester.
Du bliver her, hvad enten du kan lide det eller ej.
Men din datters seng. Jeg synes ikke, det vil være...
Jeg er ligeglad med, hvad du synes. Det er ikke mit problem.
Jeg er ikke den angribende, forstår du?
-Det smager rigtig godt. -Det er Kefallonia-kødtærte.
Bortset fra, takket være jer, at der ikke er noget kød i.
Jeg kunne tage noget mad, lidt vin, lidt panettone med.
Vi tager ikke imod mad fra fjenden.
Måske lidt panettone.
Jeg går mig en tur.
Der er spærretid om en times tid.
Jeg blev født her. Dette er min ø.
Skal du ikke arrestere ham?
Han trodser dig ved at ignorere spærretiden.
Du har ret. Hurtigt, hent geværet.
En eller anden skyd ham!
Capitano Antonio Corelli.
Prøv du. Capitano Antonio Corelli.
Lemoni.
Hvad?
Capitano.
-Capitano. -Sí. Antonio.
-Lemoni. Gå hjem. -Corelli.
Du kan komme tilbage senere.
Signorina.
I krigstid må man få det bedste ud af...
enhver uskyldig fornøjelse.
''Jeg er begyndt at lave en vest til dig.
''Ørne og blomster broderet med guldtråd.
''Men jeg kan ikke få dem til at passe sammen.
''En blomst er alt for stor.
''En ørn sidder anderledes end den anden.
''Og når jeg forsøger at tilpasse dem, bliver det meget værre.
''Jeg kan ikke få det til at passe.''
Du kunne dræbe ham, ved du?
Han er fjenden.
Du kunne forgifte ham. Ingen ville vide, hvad han døde af.
Dimitris og Spiros har sluttet sig til oprørerne.
De tog med båd til Patras...
og hvem ved hvor derfra.
-Jeg burde være sammen med dem. -Du tager ikke af sted, før du er rask igen.
Læs det sidste.
Det sidste brev, du skrev, før jeg kom hjem.
''Min kære:
''Jeg har ikke hørt fra dig i lang tid...
''og jeg føler mig desperat og hjælpeløs.
''Jeg svider min hjerne med bekymringer.
''I går skrev jeg et langt brev til dig, der forklarede det hele.
-''Og tro det...'' -Lyt.
Jeg kan ikke blive her.
Signorina.
-Du er fuld. -Ja, det tilstår jeg.
Vi har drukket, sunget og generelt opført os dårligt.
Jeg troede, du var soldat.
Kaptajn Antonio Corelli, 33. regiment, artilleriet...
melder sig til tjeneste!
Er alting en spøg for dig?
Nej. Ikke alting.
Kaptajn Corelli...
Jeg tror, dette ville være et godt tidspunkt at høre dig spille mandolin.
Hvad i alverden laver du?
-Jeg skulle netop til at begynde. -Det var også på tide.
De første 45 og en halv takter er for orkestret.
Allegro, moderato, grazioso.
Du må forestille dig orkestret.
Jeg kan ikke udholde det en gang mere.
Bare spil din del.
Så bliver jeg forvirret...
og ved ikke, hvornår jeg skal begynde, og det...
ville være en katastrofe i en koncertsal.
Undskyld, jeg afbryder koncerten.
Jeg undskylder til jer alle.
Til jer på de billige pladser på balkonen...
til Deres Majestæter i jeres kongelige loger...
med jeres smykker og jeres fine pelse.
Men fandeme om jeg kan forestille mig et orkester.
Jeg går i seng.
Er det her kaptajnen sover?
Jeg var på vej for at se dig.
Jeg rejser, Pelagia.
I morgen tidlig. Jeg tager en båd til Astakos.
-Det kan være farligt. -Jeg er fisker.
Jeg kender havet her som min egen bukselomme.
Jeg vil ikke have, du rejser.
Dør jeg, så dør jeg ikke for ingenting.
Og overlever jeg...
kan jeg gå med oprejst pande resten af mit liv.
Og alle vil sige: ''Det er Mandras, der kæmpede for sit land i krigen.''
Jeg er færdig med din vest.
Du kan få den nu, hvis du vil.
Siderne er ikke ens.
Den italienske kaptajn.
De snævre pas i Pindu i Albanien.
14.000 af jer mod 8.000 af os.
I kunne have tvunget os ud i havet.
Var det ikke for tyskerne, havde vi gjort det.
Mine venner er mændene i mit batteri...
mennesker jeg voksede op sammen med, mennesker fra min hjemby.
Så hvad synes du om vor ø, kaptajn?
-Jeg kan godt lide jeres ø. -Og hvad synes du om vore piger?
Hvad synes du om min Pelagia?
Farvel, Pelagia.
Min smukke Pelagia.
-Heil Hitler. -Heil Puccini.
Jeg så jeres fest. Jeg ville introducere mig.
Du mener, at du så nøgne kvinder og ville se dem tættere på.
-Vi har mødt hinanden før. -Overgivelsen på rådhuset.
Du er bedre til at holde fest end til at forhandle overgivelse.
Vi er italienere, vi er berømte for at synge, spise og elske.
-Hvad hedder du? -Antonio Corelli. 'Grazie'.
I tyskere har altid det bedste tobak, hva'?
-Hvor mange af jer er her nu? -Omkring 1.200 under oberst Barge.
For at holde øje med os.
Føles det ikke godt at have sine allierede her?
Jeg troede, at alle nazister havde blondt hår.
Jeg kommer fra Tyrol. Jeg voksede op i de østrigske bjerge.
Hele min familie...
så langt tilbage vi husker, har mørkt hår.
Ligesom Adolf Hitler?
Du har ikke fortalt mig din rang.
Jeg er de to overbundne helnoder. Massimiliano her er helnoden.
Han er halvnoden. Drengene er fjerdedelsnoderne og ottendedelsnoderne.
Piero her er sekstendedelsnoden, og Carlo er resten...
pausen mellem noderne.
I operaklubben har vi vores eget rangeringssystem...
men ellers er jeg kaptajn i 33. artilleri-regiment.
-Synger du? -Nej, ikke rigtigt.
Kun når jeg er alene, i badet.
Tag en drink! Vær glad!
Men husk, hvis du nogensinde udtrykker beundring for Wagner...
bliver du skudt uden retssag og uden mulighed for appel.
Fra begyndelsen.
Kom nu.
Buona sera, signorina.
Skyder du mig?
Den var ikke ladt.
Jeg har aldrig rettet et våben mod nogen.
Ikke en eneste gang.
Det må være svært for jer at skulle udholde os.
Det må være svært for jer at skulle udholde jer selv.
I ligger i solen, svømmer i havet...
flirter med jeres prostituerede.
Og jeg kender folk, folk jeg voksede op sammen med...
der kæmper for deres liv og dør for det, de tror på.
Det eneste I gør er at synge!
Hvad er der at synge om?
Vi er midt i en krig, ikke et operahus.
Og I tror, I er så kulturelle med jeres pasta...
og jeres panettone og jeres indbildske opera.
Hvorfor holder I ikke ferie et andet sted?
Hvad er der at synge om?
Man synger, når børn bliver døbt...
når et ægteskab skal fejres.
Mænd synger under arbejdet.
Soldater synger, når de marcherer i krig.
Og man synger, når folk dør.
Jeg har altid fundet noget ved livet, der var værd at synge om.
Det vil jeg ikke undskylde for.
At jeg har såret jer, kan jeg ikke undskylde nok for.
Jeg havde ikke forstået...
hvor krænkende jeg opførte mig.
-Hvad er det? -Mine ting.
Det kan jeg se. Hvorfor?
Jeg flytter til lejren, hvor mine mænd bor.
-Jeg tror, det er det bedste. -Men du må forstå.
Jeg havde en aftale med din kvartermester.
Vi blev enige om betingelserne.
Jeg vil ikke have det godt med at bryde min aftale med ham.
Derfor synes jeg, du skal blive.
Jeg tror ikke, din datter er enig med dig.
Hun forstår, hvor vigtigt det er at holde en aftale.
Jeg vil tale med kvartermesteren og sørge for, du stadig får lægemidler.
Det har været en fornøjelse at møde dig.
Jeg er kun ked af omstændighederne.
''Borgere i Kefallonia, i disse ulykkelige og svære tider...
''lad os da vise verden, hvordan to gamle kulturer...
''kan leve sammen og opføre sig civiliseret overfor hinanden.
''Deltag i et afslappet aftenarrangement...
''hvor vi tilbyder alle venskab.''
Jeg kommer tilbage om lidt.
Min ven synes, du er meget køn.
Hvorfor siger han det ikke selv?
Han er for genert.
Han vil vide, om du vil danse med ham.
Nej, det kan jeg ikke. Ikke med en tysker.
Men sig tak.
Sig, at det ikke er min mening at være ubehøvlet.
Kan vi danse nu?
Den er tyrkisk.
Fra 1. verdenskrig.
-Vi burde udløse den. -Krudtet må være for gammelt.
Den har flydt rundt de sidste 20 år.
Vi kunne give en god forestilling.
Vi udløser bomben!
Det bliver en fantastisk eksplosion!
Når det sker, må ingen komme ned på stranden.
I må se det på afstand.
Du må være et af de dummeste mennesker, jeg nogensinde har mødt.
Du ville vise dig, så du var nær ved at få os alle dræbt.
Jeg kan se, du bevæger læberne, men jeg kan ikke høre et ord.
Det går over om en dags tid eller to.
Din far siger, det går over om en dags tid eller to.
Gør han? Er det, hvad den fantastiske læge har at sige?
Hvad siger du?
Siger du, at livet er blevet skønnere efter italienerne kom?
Jeg har ventet hele mit liv.
Jeg ved ikke, hvad jeg gjorde, før jeg mødte dig.
Siger du, du har savnet mig?
Jeg savner dig så meget, at jeg ikke kan sove.
Den aften, da du dansede...
den måde du bevægede dig på...
måden du drejede hovedet...
jeg kunne have set på dig for evigt.
Tror du, at du bare kan komme her...
og vende hele min verden på hovedet?
Jod.
Bandager. Forbindinger.
Det er alt, jeg har. Jeg kan ikke give dig morfin.
Og vi skal selv bruge al kininen.
12.000 af vores mænd på fastlandet har fået malaria.
Forsyningerne kommer ikke igennem.
Ingen ved hvorfor. Ingen ved, hvad der sker.
Jeg skal spise.
Da jeg mødte Pelagias mor...
var hun forlovet med en anden.
Han slog mig næsten ihjel.
Jeg blev nødt til at forlade øen. At holde mig væk et stykke tid.
Hun vil gerne oplæres i lægegerningen.
Tror du, hun vil blive en god læge?
Jeg tror, hun vil blive en rigtig god læge.
En anden ting.
Dette er et meget gammelt land.
Vi har ikke haft andet end jordskælv og nedslagtninger i 2.000 år.
Vi havde massakrerne i Sami og Fiskardo.
Guderne må vide hvor ellers.
Der vil komme mere.
Det er kun et spørgsmål om tid.
Så læg ingen planer.
Efter krigen får du den.
Du er meget sød.
De allierede er i ltalien!
Så kan vi komme hjem!
Jeg kan ikke tro det. Ønsker du virkelig, at krigen slutter?
Hvad er der i vejen med jer italienere?
Vi har ikke jeres fordele, Günter.
Fordele?
Fordelen ved at mene, at andre racer er underlegne.
Det er videnskab. Et videnskabeligt faktum kan ikke ændres.
Jeg er ligeglad med videnskab. Det er moral, der er vigtig.
Hvad er din moral?
Ser jeg en mand, der bliver overfaldet...
vil jeg regne ham for min bror.
Det er min moral.
Jeg vil overbevise mig selv om, at det er personligt.
Også for mig er krigen personlig.
Jeg mistede mine bedstefædre i 1. verdenskrig.
En krig du startede.
Min fars bror, to af min mors brødre.
Jeg voksede op i et land, hvor overlevelse var en kamp.
Vi var altid sultne.
Det eneste, vi kendte til, var nederlag, men nu...
Nogen gange er det bedre at tabe end at have blod på hænderne.
Det er en smuk nat, alting er så fredfyldt.
Og vi burde tænke på at forelske os.
Det er smukt.
Hvad er det?
Det er Pelagias sang.
Jeg skrev den til dig, fordi jeg elsker dig.
Jeg er ligeglad med, at alle ved det.
Jeg er ligeglad, om jeg så aldrig får en mandolin mellem hænderne.
Da jeg spillede, føltes det som om, mine hænder var af træ.
Det føltes som om, hver tone var spoleret eller forslidt.
Og så forstod jeg...
at det er nyttesløst.
Det er håbløst.
Jeg kan slet ikke udtrykke, hvad jeg føler for dig.
Næste gang du ser ham, så sig, at jeg har hans mandolin.
Han efterlod den på pladsen.
Fire andre drenge fra byen er taget af sted for at slutte sig til Mandras.
Constantines drenge.
-Kostas bror. Hvad hedder han? -George.
Han er kun 15.
Han har altid set op til Mandras.
Elsker du ham?
Vi er forlovede og skal giftes.
Jeg snakker ikke om Mandras.
Når man forelsker sig, er det en midlertidig galskab.
Det bryder ud lige som et jordskælv, og derefter aftager det.
Og når det aftager, skal man tage en beslutning.
Man må afgøre, om man er blevet så stor en del af hinandens liv...
at det er umuligt at forestille sig, at man nogensinde vil gå fra hinanden.
For det er det kærlighed er.
Kærlighed er ikke åndeløshed. Det er ikke ophidselse.
Det er ikke begæret efter at parre sig hvert sekund af dagen.
Det er ikke at ligge vågen og forestille sig, at han kysser...
hver del af din krop.
Rødm ikke.
Jeg fortæller dig nogle sandheder.
Det er bare at være forelsket...
og det kan vi alle bilde os selv ind, at vi er.
Kærlighed er det, der er tilbage...
når forelskelsen er ovre.
Det lyder ikke så spændende, vel?
Men det er det.
Tror du, du kunne forestille dig...
at det er det, du vil føle for kaptajn Corelli?
Du skal opføre dig respektfuldt...
overfor Mandras og hans mor.
Og...
bede for denne øs befrielse...
for da bliver alt muligt.
Drosoula.
Hele natten har jeg tænkt på Mandras.
På mig og Mandras.
Og hvor lang tid han har været væk.
-Hvornår kom du? -Hvor er din ring?
Mine fingre blev for tynde.
Jeg troede, jeg ville tabe den.
-Hvor vil du være? -Jeg vil spørge dig om noget.
Vi må tale med den italienske kaptajn.
Du skal bede ham møde os. Lige så snart du kan.
I Tyskland var havnen i Hamborg...
for anden dag under luftangreb...
fra næsten 800 britiske fly, der efterlod meget af byen i ruiner...
samtidig i ltalien faldt Rom under de allieredes avanceren...
efter uger med voldsomme kampe...
og et massivt bombeangreb på hovedstaden.
Allierede hærførere holder øje med middelhavslandene...
som tyske og italienske kræfter har besat.
Det står ikke klart, hvad den tyske reaktion på en italiensk tilbagetrækning vil være...
men Tyskland vil få hele kontrollen med flere strategiske områder.
Hitler forventes at sende massive forstærkninger...
gennem Balkan og ind i Grækenland...
da nazisterne kæmper for at bevare deres forsyningslinjer til Nordafrika.
Mandras er tilbage. Han vil møde dig.
Det er ovre! Det er helt ovre!
Mussolini er faldet! Vi skal hjem!
Oberst Barge og jeg er blevet enige om datoen for overgivelsen...
af vores tunge skyts og maskingeværer: Den 15. september.
Det er om fem dages tid.
Hvorfor skal vi strække våben? De var vores allierede.
-Hvorfor skal de bestemme over os? -Vi har overgivet os.
Mussolini har overgivet sig til briterne og amerikanerne.
-Ikke til tyskerne. -Oberst Barge og jeg er blevet enige.
Hvis vi overgiver vores våben...
har vi så garanti for, at de ikke vil angribe os?
Oberst Barge og hans officerer har personligt lovet mig...
at vores tropper får fri passage.
Mange mænd vil aldrig acceptere at vende hjem uden deres våben.
Overgiver man sine våben i krigstid...
er man ikke længere en mand.
Hvis du var i deres situation, hvis du var tysker...
ville du for din egen sikkerheds skyld sikre dig...
at våbnene ikke blev givet videre...
til de allierede eller til de græske oprørere.
Eller vendt mod dig selv.
Du må glæde dig til at komme hjem.
Der vil være nogen, der bliver glade for at se dig igen.
Din familie, din mor, din kone, din kæreste.
-Du ville tale med mig? -Vi behøver våben.
Maskingeværer, ammunition, landminer.
-Alt hvad du kan undvære. -Hvordan kan jeg give dig våben?
-Det ved du, jeg ikke kan. -l har overgivet jer.
Skal I ikke kæmpe, har I ikke brug for jeres våben.
Vi har et land, vi skal forsvare.
Der er forhøjet beredskab af tyske tropper på fastlandet.
Jaegers division nr. 117 nærmer sig Korinth Bugt.
Nr. 104 bevæger sig sydpå fra Jugoslavien.
-Du kan umuligt overvinde dem. -Medmindre vi handler nu.
Vidste du, kaptajn, at på øen Lefkada...
er de italienere, der har overgivet sig, blevet sendt til fængselslejre nordpå?
-Vi har hørt, at de vendte hjem. -Togene blev omdirigeret i Albanien.
I denne krig, kaptajn, er det svært at vide, hvem man kan stole på.
Men en ting er sikkert: Man kan ikke stole på tyskerne.
I nat drømte jeg, at jeg sad på en restaurant på Piazza Navona...
og spiste zuppa di cozze piccante...
dernæst en tallerken taglierini alla boscaiola.
Oberst Barge ønskede, at jeg trak dit batteri tilbage fra Antisamos Strand.
Hvis de ville indføre massive forstærkninger...
er det her, de ville gøre det.
Er det en ordre?
Kaptajn, vil du ikke gerne hjem?
Halt!
Lader du os komme igennem?
lfølge mine ordrer skal jeg tilse overgivelsen af jeres våben.
Sidste frist for overgivelsen er i morgen ved middagstid.
Denne ordre kommer fra Oberst Barge.
Han bad mig forsikre dig, at overgiver I jeres våben...
vil I blive garanteret fri passage.
Lige som den italienske garnison ved Lefkada?
Lefkada?
De strakte våben. De tog hjem.
Du må glæde dig til at se ltalien igen.
Tror du, vi kan holde kontakten ved lige?
Jeg mener efter krigen selvfølgelig.
Du kan få mit gevær, når jeg har røget min cigaret færdig.
Lad mig være!
Jeg forstår din bekymring.
Var jeg i din situation, ville jeg også have spørgsmål.
Selvfølgelig vil vi undersøge, hvad der skete.
Det kan jeg fortælle dig! Fire af mine mænd er døde!
-Vi vil skride til behørig handling. -Hvad betyder det?
Betyder det, at jeg kan skrive til deres familier...
og fortælle dem, at deres mordere vil blive sigtede?
-At retfærdighed vil sejre? -Kaptajn.
I truer os til at overgive vores våben!
I beslaglægger vores våben.
-Vi skal forestille at være allierede! -Kaptajn Corelli!
Vi behøver en form for garanti.
Jeg kan garantere, at ordren om afvæbning...
ikke kom fra mit hovedkvarter.
Vi er blevet enige om overgivelsen af vores våben ved middagstid i morgen.
Vi vil have garanti for, at der ikke er flere tropper...
der vil blive afvæbnet med magt, før fristen udløber.
Herr General...
jeg kan garantere, at i morgen er De på vej hjem.
Det er ikke vores krig.
Det her er mellem grækerne og tyskerne.
Ville du foretrække, at vi lod dem klare sig selv?
Fjerde regiment kan holde Antisamos. Det femte vil udgøre en reserve på Assos...
og det ottende og niende bringer vi til Argostoli.
Alle linjer skal være i position ved daggry i morgen.
-Sætter vi os til modværge nu, slår vi dem. -Hvad med tyske fly?
Kom ikke nær Argostoli. Bliv væk fra Antisamos Strand.
Jeg har lyst til at spærre vejen for dig.
Hav altid et pistol på dig. Lov mig det.
-Kom tilbage til mig. -Lov mig det.
Når det er ovre, kommer du tilbage til mig.
Jeg ved, hvad du føler.
Du tror, din verden går under, hvis han dør.
Jeg skal nok passe på ham.
Mor!
Bliv her! Det kan være farligt!
-Hvad laver du? -Hun er en forræder og en luder!
Hjælp mig!
Fjenden er 100 meter væk.
Det tunge skyts er i nærheden. Lad os komme væk!
LUDER - FORRÆDER
Kom nu!
Skyd mig.
Han er i live.
Han var i live, da jeg fandt ham.
Stumper af uniform i skudhullerne. Knoglesplinter.
Gør det bare.
Jeg er ikke kirurg, Jeg har ingen penicillin. Jeg har ingen sterilt vand, ingen serum.
Far, gør det!
Hold.
Fire ribben er brækkede.
Far!
Antonio, rør dig ikke. Rør dig ikke!
Hvis du så meget som prøver at røre dig, vil du bløde ihjel.
Nej, du må ligge stille.
-Jeg kan ikke... -Du lå under liget af Carlos.
Var det ikke for ham, ville du ikke være i live.
Hvordan kom jeg hertil?
Mandras fandt dig.
Antonio, du bør drikke noget.
Hvad vil du have til frokost?
Ikke at du har noget valg, men hvis du havde.
Vi behøvede noget...
stål, snor til at binde knoglerne med.
Det skal selvfølgelig fjernes en gang i fremtiden.
Jeg kunne prøve at skaffe nye strenge.
Jeg kunne spørge mig for.
-Hvad laver du? -Finder de mig, skyder de jer begge.
-De skyder dig, hvis du tager af sted. -Jeg hører ikke til her, Pelagia!
Jeg har aldrig hørt til her!
Se selv hvad der er sket, efter jeg kom.
Jeg elsker dig.
Jeg havde ikke ret til at lade dig forelske dig i mig.
Gør det ikke!
Tag over til doktor lannis. Gå!
Gå nu!
Mor kommer tilbage! Hører du? Mor kommer...
Dimitris vil ro dig ud til en båd i bugten.
Du kan være hjemme i morgen aften.
Vi skal gå nu.
Jeg blev nødt til at se dig igen.
Vi skal gå nu!
Sig ikke noget.
Se på mig.
-Vi skal gå nu! -Gå.
Gå!
Hvorfor reddede du ham?
Hvorfor lod du ham ikke dø?
Jeg ville have dig til at elske mig igen.
I Albanien...
fik jeg dem til at læse dem alle for mig.
''Mandras, jeg elsker dig. Mandras, jeg vil have dig.
''Mandras, hvornår kommer du hjem?''
Og så en dag et andet brev.
''Jeg ved ikke, hvordan jeg skal udtrykke, hvad jeg føler.
''Det er som om, jeg har ventet i 100 år på at høre fra dig.
''Ventet i 100 år på, at du kom tilbage.
''Engang troede jeg, mit hjerte flød over med kærlighed til dig...
''men nu føler jeg kun tomhed.
''Og jeg tror, det hele var noget, jeg foregav mig...
''at jeg aldrig har elsket dig.''
Undskyld.
Krigen, vi troede aldrig ville slutte, er ovre.
Og øen, vi troede, vi havde tabt for evigt...
er vores igen.
I lægehuset er der tre af os nu:
Lægen, hans datter...
der oplæres til at blive læge...
og Lemoni.
Den er til dig.
Fra ltalien.
Hvad er det?
Det er en plade.
Vi bør begynde på maden. Det er, hvad vi bør.
''Jeg ved ikke, om du får dette brev...
''eller om du lever.
''Måske en anden sendte os din plade...
''og det var derfor, vi ikke fandt noget brev.
''Jeg ville gerne kunne sige, at Pelagia er lykkelig...
''men hun er fyldt med tårer, hun ikke vil lade falde...
''og med en sorg ingen læge kan hele.
''Hun beskylder sig selv for den smerte, vi har lidt...
''og måske er det samme sandt for dig.
''Du ved, jeg ikke er religiøs...
''men dette tror jeg på:
''Er der et sår, må vi prøve at hele det.
''Hvis der er nogen, hvis smerte vi kan kurere...
''må vi søge, til vi finder dem.
''Hvis guderne har valgt, at vi skal overleve...
''har det sin grund.''
Hvor er dit mirakel i dag? Hvad skal man sige til det?
''Vågn op. Hent brænde. Reparer taget. Mal huset.''
Hun driver mig til vanvid.
Da jeg var døv, kunne jeg ikke høre hendes hakken.
Men nu...
Doktor, jeg beder dig, hjælp mig.
Put ærten tilbage i mit øre.
Jeg ledte efter Lemoni.
Hun er nede ad vejen.
Jeg tog hen til huset.
Det findes ikke mere.
Vi er ved at bygge et nyt.
Din far skrev, at du fik pladen.
Det er en guitar. Det er anderledes.
Jeg forsøgte at leve uden dig.
Jeg forsøgte at bilde mig ind, at jeg kunne leve uden dig.
Arret er helet pænt.
Stamatis, elsker du din kone?
Hvis du elsker din kone...
råder jeg dig til at være god ved hende.
Tag træet ind, før hun beder om det.
Læg et sjal om hendes skuldre, hvis hun fryser.
Bring hende en blomst, hver gang du kommer hjem fra marken.
-Vil du ikke putte ærten tilbage i mit øre? -Nej.
Det ville være i mod læge-eden.
FILMET PÅ KEFALLONIA
DENNE FILM ER TILEGNET DE TUSINDVlS AF ITALIENSKE SOLDATER
DER BLEV HENRETTET AF TYSKE STYRKER PÅ ØEN I SEPTEMBER 1945
OG DE FOLK PÅ KEFALLONIA, DER DØDE
I JORDSKÆLVET EFTER KRIGEN